-Vad tror du, Theodore? -Han ser ut att ha stålar.
Fånga honom med lassot!
Kasta, då!
Vi kanske kan genskjuta honom vid passet.
Nu går det kanske lite bättre. Ruter två, ruter knekt...
Ruter tre, ruter dam...ruter äss, och hjärter tio.
-Hur stolt är ni över det där ässet? -En dollar.
Förr var det värt en säck med guld. Jag är med.
-Jag lägger mig. -Har gruvorna sinat?
Jordbävningarna har förstört guldådrorna för oss.
Ingen i Quake City har hittat guld de senaste två åren. - Er tur, Leonard.
-Jag undrade just över stans namn. -Här skakar det lite då och då.
Så illa har vi det inte. Vi har ju två fina salooner och en tandläkare.
-Stannar ni i stan? -Nej.
När jag får pengar ska jag öppna ett eget ställe i New Orleans.
Med röda mattor, kristallkronor, - och två roulettbord.
Min frisersalong har stängt, och min domstol har öppet varannan tisdag.
Söker ni sheriffen, så spelar jag poker.
-Jag måste rida till San Francisco. -Till den här stans stora glädje.
Problemet är att jag får värdesaker med diligensen i morgon.
Tyvärr.
-Borgmästarn? -Jag har möte i morgon.
Vad är det för värdesaker, John?
Dra på trissor. Donovan! Er har jag inte sett sen...
...Santa Fe? När ni sålde sheriffens häst till mig.
-Jag skojade bara. -Sheriffen var inte road.
Jag kan gottgöra er. Jag väntar som sagt värdesaker med diligensen.
De skulle behöva vaktas av nån ansvarsfull person.
Vi spelar här, Wintle. - Jag höjer.
Ni kan inte ha tur igen. Jag synar.
Om ni hämtar dem, lovar jag att det blir värt besväret.
-Borgmästarn höjde med fem. -Jag är ju snart tillbaka.
-Här får ni fem i förskott. -Ni har ett banklån att betala.
-Nå? -Kör till.
-Tack. Ni glömmer väl inte bort det? -Nej då.
-Jag vann igen! -Helt otroligt...
Turen tycks inte vara på er sida.
Turen kommer och går. Jag har en känsla av att den väntar om hörnet.
Igen?
Översättning: Mona Helldén Svensk Text, Stockholm
Då var vi framme i Quake City. - Tack ska ni ha, Ralph.
Äta kan ni göra på hotellet tvärs över gatan.
Ta packningen med er. Har nåt gått sönder, kan ni anmäla det i morgon.
-Ursäkta... -Har ni tidningarna med er, Dusty?
God morgon, sheriffen. De ligger i postväskan.
-Har ni nåt till John Wintle? -Framför ögonen på er.
Inte där - där.
Till John Wintle, Quake City.
-Skriv under här. -Jag tar inte hand om dem.
Ni tog faktiskt emot fem dollar i förskott.
Jag skulle hämta några värdesaker... inte ett gäng snoriga ungar.
-De är i fin form. Skriv under här. -Kan jag få tala med nån i ledningen?
-Bolagets grundare och direktör? -Perfekt.
Pappa! Den här karln vill prata med dig.
Överste T.R. Clydesdale - till er tjänst.
Överste Clydesdale, sir...
Det tycks ha blivit ett missförstånd när det gäller barnen...
Den här jeppen har lovat att hämta dem, och nu försöker han dra sig ur.
Magnolia!
Magnolia...?
Var är barnens vårdnadshavare?
De är döda, sägs det. John Wintle är tydligen nån avlägsen släkting.
-Var är John Wintle? -På väg till San Francisco.
Adressaten eller hans bud tar emot leveransen. Det vill säga ni.
Det argumentet håller inte i domstol!
-Jo, i min domstol gör det det. -Hör på mig, sheriffen...
Jag visste inte att det rörde sig om barn, och jag är inte hemkär!
-Jag är nödig. -Vi ska bara reda ut det här först.
-Jag har ingenstans där de kan bo! -I Wintles kåk.
-Jag är jättenödig! -Det är bråttom.
Det vore nog klokt att lösa de akuta problemen med detsamma.
Javisst... - Kom, så går vi.
-Var ligger Wintles kåk, sa ni? -Sväng vänster utanför stan...
Jag ska visa er.
Jag är strax tillbaka. Håll dig.
-Vad är det? -Här.
Magnolia?
Jag försäkrar er att Diligenskompaniet-
-alltid strävar efter att lösa problem på bästa möjliga sätt.
Det vill säga det sätt som är bäst för samtliga parter...
"Tyvärr dog mr Bradley utblottad. Det finns inga pengar i dödsboet."
"Inkomsterna från mr Bradleys gruva"-
-"bör dock kunna försörja barnen."
Wintle blev nog rädd när han fick det där, och bestämde sig för att sticka.
Men innan vi vet exakt vad Wintle har tänkt sig-
-så ansvarar väl stan för barnen?
Vi har inga möjligheter att ta hand om dem.
-Ni förväntar er väl inte att jag... -Här lever vi efter vissa regler:
Stjäl aldrig nån annans inmutning, hustru eller whisky.
Ingå aldrig ett avtal för att sen dra er ur.
Vart och ett av dessa brott kan göra er till hedersgäst vid en hängning.
Nej, det är nog bäst att ni tar hand om dem.
Annars får ni se till att de får det bra på annat sätt. Nu måste jag kila.
Jag skulle inte ge mig av på några långritter om jag vore ni.
-När ska vi äta? -Snart...
Clovis gillar inte att man rör vid honom.
-Vad är det nu, då? -Lägg tillbaka den! Ge hit!
Lek inte vid elden! Hör vad jag säger - jag vill inte ha mer bråk...
-Clovis gillar inte att man... -Jag vet!
-Ge hit, Clovis. -Får jag se vad ni bråkar om.
-"Commodoregruvan." -Den är vår nu.
-Det är bara ett värdelöst malmprov. -Pappa sa att det finns guld där.
Alla säger att det finns guld i deras gruvor.
-Vad är det? -Salt fläsk...tror jag.
-Det ser ut som fett. -Det är vad vi får till middag.
-Laga äppelknyten i stället. -Nej.
-Jag lagar inte äppelknyten till nån. -Bobby!
-Det regnar på Celia. -Flytta på henne!
Det finns inga torra ställen kvar.
Nej...inte mitt fläsk!
Vad har jag gjort för att förtjäna detta?
-Vem pratar ni med? -Det gör detsamma.
Han lyssnar nog ändå inte.
God kväll. Jag tog med mig lite stuvning som jag fick över.
Det har visst slutat regna.
Det är verkligen häpnadsväckande.
Ungarna slog sig till ro på en gång.
-Är man mätt, så blir man sömnig. -Ni underskattar er själv.
Det var den godaste stuvning jag nånsin har ätit.
Ni såg väl hur ungarna slickade tallrikarna?
Vet ni...
Det är synd och skam att nån med er talang för matlagning-
-inte har en familj att skämma bort.
Försöker ni bli av med ungarna?
Jag menar bara att ni har bra hand med barn.
Tyvärr. Skaffa er ett jobb, och ta hand om era ungar.
-De är inte mina! -Jo, det är just vad de är.
Tills ni hittar nån annan som kan ta hand om dem. God natt.
Det droppar på mig igen.
Jag är väldigt fäst vid de små liven men jag är ungkarl.
Ni och er fru kan ta bättre hand om dem.
Nog har ni väl plats för tre små barn?
Det är bara fråga om en kortare tid.
-Frun...jag försäkrar er... -Flytta på er!
Varför...?
Blöt inte ner fötterna nu.
Jag är fäst vid dem, men jag har inga möjligheter att ta hand om dem.
God morgon!
De är friska, små i maten, och de kan hjälpa er på gården... Nej!
Jag kan förklara... Han är den ende som gör så där, han är lite känslig.
Flickan kan hjälpa er i köket. Hon kan diska och tvätta!
Då går vi.
God dag. Jag har ett intressant förslag till er...
Ungar...!
Barnen är trevliga att ha med på fester. Ni kan väl titta på dem!
-Vem var det, mr Donovan? -Ordföranden för trädgårdsklubben.
Kom, så går vi.
Titta, mr Donovan!
Flytta på dig, Celia!
Det är ansvarsfullt att vara familjefar.
-Jag är hungrig. -Kafét serverar en god lunch.
Tack. - Kom då, ungar.
-Par i tior vinner. -Ja, jag antar att det slår ässet...
Hitta på nåt att förströ er med.
-Vart ska ni? -Jag ska skinna några får.
Två tvåor... En knekt, kung...
-Vad är en kvarnsten för nåt? -Hur så?
Mr Donovan sa att han inte ville ha några kvarnstenar om sin hals.
Jag ska visa er var den ska stå, så slipper vi flytta den två gånger.
-Vad är det för nåt, Bobby? -Jag vet inte.
Bort därifrån!
Jag vill inte att den går sönder! Försvinn!
Då flyttar vi den. Försiktigt.
-Vad sa han? -Han är nog rädd om sin tvätt.
-Vad är det där? -Det ser ut som en gruva.
-Vår gruva? -Kanske det.
Vi sticker dit.
Par i knektar. Ingen förbättring. Hjärter tre...
-Spader kung. Kungen satsar. -Tio dollar.
-Jag är med. -Jag höjer tjugo.
-Jag tror inte att ni har dem. -Vill ni veta, så kostar det.
-Nå...får vi se nu, då? -Tretal i knektar.
En omgång till till de här herrarna. - Jag vann visst given också.
Hur mycket tror du han har på bordet?
Ungefär fem hundra.
Det blir... Det blir två hundra per skalle.
Jag sa ju att han hade stålar.
-Vi hugger honom när han sticker. -Nej, vi väntar till rätt tillfälle.
Nu sticker vi, innan han blir misstänksam.
-Två dollar. -Okej...jag är med.
Potten ser bra ut. Par i sexor, par i damer, en knekt...
Och en tia. Kungen är högst.
-Titta...ett litet tåg. -Det är inte ett tåg.
-Det är kärra som man forslar jord i. -Det här är inte vår gruva.
-Alle man ombord! -Hoppa ner därifrån, Clovis!
Ni får inte vara här.
Bromsa!
Den har fastnat!
Ducka!
-Akta! -Den går inte att styra!
-Stoppa tåget, Bobby! -Det går inte. Håll i dig!
Vi åker rakt igenom staketet!
Se upp!
Akta den!
Sheriffen!
Sitter i baren hela dagen
Spelar skjortan av hela staden
Det är hans ungar!
Bry er inte om att stoppa ner dem.
-En spegel, 300 dollar. En orgel... -Jag äger ingen orgel!
-Varför måste vi gå och lägga oss? -För att ni ska hålla er lugna.
-Vad är det? -En kärleksgåva från en dam.
-Tänker ni sälja den? -Om behovet uppstår.
Det behöver ni inte om ni bryter guldet i gruvan.
Om det funnits guld där, hade nån hittat det för länge sen.
Jag lyssnar inte på folk som inte är torra bakom öronen.
Mr Donovan...jag är nödig.
-Du gick ju alldeles nyss. -Jag måste!
Annars händer det en olycka.
Kom då.
Jag tycker om er, mr Donovan.
-Varför skulle han ta den här vägen? -Han gick ju här sist.
Tänk inte! Upp på taket med dig.
Varför ska jag kasta en hink på honom? Vi rånar honom bara.
-Och om han fortsätter att gå? -Då pepprar jag honom full med bly.
Herren gav dig inte mycket till hjärna!
-Vi har ju varken kulor eller krut! -Javisst ja. Det hade jag glömt.
-Det här kommer att gå som en dans. -Jag hoar när han kommer.
Bra. Jag svarar med att vissla som en nattskärra.
Fint...fint...
-Det räcker! -Ja, ja...
Då så. Trubbelligan är i farten igen.
Jag borde ha hört nåt från Jay Gould angående mitt förslag till samgående.
Vi behöver ny utrustning förstås.
Men oroa dig inte för ekonomin, lilla gumman.
Jag ska träffa lite folk här inne. Vart är du på väg?
Jag ska lämpa av selen, och sen ska jag fixa bromsarna på diligensen...
När jag är klar med det, måste jag fila Diablos tänder.
En axel behöver dessutom repareras.
-Bortsett från det är jag ledig. -Då får du ha det så roligt.
Kom ihåg att din bästa tid är nu.
MÄSSING
-God kväll. -God kväll. Det kallar jag komfort.
-Ja, den är fin. Var är barnen? -Matade och nattade.
Jag är inte säker, men jag tror att två män låg i bakhåll för mig.
Förmodligen Theodore och Amos. De brukade rida med Stillwells liga.
Tills Amos sköt Stillwell i benet.
Nu kallar de sig för Trubbelligan. De är ganska harmlösa.
Får jag bjuda på ett glas?
Förlåt, jag tänkte inte på er som kvin... Förlåt mig.
Vi ska gräva efter guld! Vill ni följa med?
-Skrik inte. Vart ska ni, sa du? -Vi ska leta guld.
-Så vi får riktigt käk. -Gruvan ligger på Bald Hill.
-Följer ni med, mr Donovan? -Nej.
Jag har ont i huvudet. Dessutom finns det inget guld där.
-Pappa sa att det fanns det. -Gå ni. Jag tänker sova en stund.
Har man en sån tur som ni, Leonard, borde man ägna sig helt åt poker.
Tack, min vän. Tack så hemskt mycket.
Varför har han er kärleksgåva, mr Donovan?
Därför att tretal slår par. Ställ inte till med nåt sattyg.
Theodore...Theodore!
I väg med dig, Clarise. - Släck elden, för Guds skull!
-Vad är det med dig? Vad gör du? -Vi är jagade av ett uppbåd!
Kom!
-Jag ser ingen. -De gömmer sig i buskarna.
-Hur många var de? -Fem...kanske tjugo.
De hade såna där långa buffalogevär.
Vet du vad, Amos? Vi måste fatta ett beslut.
Ska vi ge oss, eller kanske gå till Gud?
-Vad menas med "gå till Gud"? -Att vi kämpar till siste man.
Hur ska vi göra?
-Det var inte så illa i finkan ändå. -Jag tycker att vi ska kämpa.
-Vad säger du? -Okej. Jag är med.
-Det här kan innebära slutet för oss. -Det ser så ut, Amos.
Vi har gått igenom en hel del tillsammans.
Jag har retat mig på dig ibland, men en bättre partner får man leta efter.
Om vi möts i himlen-
-kommer jag att slå läger med dig...precis som alltid.
Mister?
Vi letar efter Commodoregruvan.
Den ligger uppe på kullen... Följ stigen, så kommer ni rakt på den.
Hej då.
Jag har aldrig varit med om nåt så förödmjukande.
Tre ungar med skyfflar!
-Du brände hål på min bästa skjorta! -Jag kan laga den...
Varför sa du att ungarna var ett uppbåd?! Du ser med öronen!
-Träskalle! -Det där du sa om himlen, då?
Jag vill inte prata om det! Jag sa...
Du sa att du skulle slå läger med mig.
-Vi kan väl gräva här? -Här har nån redan varit och grävt.
-Rädd? -Nej, inte mer än du.
-Jag är inte rädd. -Inte jag heller.
Det är jag. - Bobby...!
Det var en helt ofarlig liten mus.
En uggla.
Det här verkar vara ett bra ställe. Ni kan börja där, så gräver jag här.
-Har du hittat nåt guld än? -Nej.
-Det finns kanske inte nåt guld här. -Pappa sa ju att det fanns det.
-Sluta skaka den! -Jag skakar den inte!
Det är en jordbävning! Vi måste ut härifrån!
Bobby!
Jag är nödig.
Är vi instängda?
Det måste finnas en annan öppning. Kom.
Bobby...vad är det?
Vi har utgått ifrån ett tidigare guldpris.
Guldklimpen kan alltså vara värd mer.
San Franciscos myntverk köper guldet, och ett konto öppnas i barnens namn.
Jag låter er sköta den saken.
Oroa er inte. Guldklimpen är i goda händer.
-Får vi känna på den? -Tyvärr, madam.
-Det är rena barnleken. -Är det inte guld?
Visst är det det. Idiot! Det är ingen konst att stjäla det, menar jag.
Gör inget som kan dra till sig uppmärksamhet.
Hur ska vi kunna...?
Theodore...? Hur ska vi kunna få ut det ur banken?
Vi skaffar en lång stege, och tar oss in via takfönstren.
Vi måste få ut det ur stan. Om guldet är värt 87 000 dollar, väger det...
Guld är värt 5,40 per gram... Hur många gram går det på ett kilo?
-Hör du på vad jag säger? -Ja...
Det brinner i ändan på er, Theodore.
-Varför sa du inget?! -Då hade folk lagt märke till oss.
Har du tändstickor?
Ursäkta mig.
-Hejsan. -Fint väder i dag.
Mable, Stanley. - Donovan. Det här kallar jag fest.
Mr Donovan sa att vi fick äta hur många äppelknyten vi ville.
-Det var generöst. -Och jag har fått en ny klänning.
Finare klänning har jag aldrig sett.
-Trevliga ungar. -Ja, verkligen.
-Lockar New Orleans fortfarande? -Ja, jag tänker resa.
Men först ska jag ordna några saker, och se till att barnen får det bra.
Det verkar finnas många som vill ta hand om dem.
Man anser att de borde få en förmyndare, och ett respektabelt hem.
Men det passar ju er. Då slipper ni den belastningen.
Ja...det blir utmärkt.
-Vem vill ha dem? -Det finns många.
-Där är ju den lilla sötnosen. -Hit med henne!
-Släpp! -Det här är en privat fest.
-Han sa att jag kunde få henne! -Försvinn härifrån!
Rätten avgör vem som får henne. Ut härifrån!
-Förstår ni vad jag menar? -De rev sönder min klänning.
Den går att laga.
-Det måste finnas bättre människor! -Miss Clydesdale.
Vem är miss Clydesdale? Dusty?
-Hon är ju inte gift. -Det är lätt ordnat.
Vem skulle ni kunna övertala?
-Syftar ni på...? -För barnens skull.
-Ja, men Dusty... -Dusty är en bra kvinna.
Jag såg henne råka ut för ett skyfall en gång. Det ni...
Snälla...gift er med Dusty.
Ingen kan gifta sig av en mer hedervärd anledning.
Tänk på det.
Fallet tas upp i rätten i övermorgon.
Skulle jag gifta mig med Dusty?
Tror ni mrs Stokley slår oss om de ger oss till henne?
Hon slår mr Stokley, och hon kanske blir arg på oss om vi smutsar ner.
Det tror jag inte.
-Mr Stokley svär när han blir arg. -Han är inte lika elak som mr Leach.
Han stoppar en i en säck och dränker en.
-Ingen kommer att dränka er. -Vi får kanske bo i Dovers skjul.
Oroa dig inte. Jag tar hand om Celia om hon får lunginflammation.
-Vi plockade de här till er. -Som ett minne.
De håller om ni pressar dem, och blir ett fint minne av oss tre små barn.
-Som ni gav bort. -Kom, nu är det bäst att vi diskar.
Okej!
Jag ska fråga henne.
Tre små barn? Tre små skojare, menar du.
-Bobby...vad är skojare för nåt? -Inte vet jag.
BRANDSTATION
Kom...! Så fort vi fått tag i stegen, sticker vi raka vägen till banken.
-Amos...! -Ja?
Den här är för liten. Vi tar den andra.
Jag öppnar dörren.
Den är för lång. Skjut ihop den.
Idiot...!
Vi tar varsin ände. Skjut ihop den när jag räknat till tre.
In med dig, och hämta den...!
Den åkte ut genom fönstret. Jag drar ut den.
Det kommer nån...!
Hejsan.
Hej.
Bara vi kommer över, så är det inga problem.
Kryp tillbaka, din idiot. Den går av!
-Det är långt dit ner, Theodore. -Titta inte ner!
-Gör inte så. -Skynda dig...!
-Min sporre har fastnat. -Upp med dig...!
Ja, ja...
Du trampar på mig...!
Jag har god lust att lämna dig här, och råna banken själv.
Nu kommer jag.
Akta...!
Du borde kanske kolla om dörren är öppen.
Det är bara det att när allt är över, så får jag ensam ta hand om barnen.
-Ni blir rikligt kompenserad... -Jag vill inte ha deras pengar.
Jag föreslog det enbart för att jag vet att ni skulle ge dem ett bra hem.
Vad får ni ut av arrangemanget?
En möjlighet att komma till New Orleans innan det blir vinter.
Och betalar ni några av mina skulder, så är det bra. Ni får pengar senare.
-Är det allt? -Ja.
Vänta nu här...
Undrar ni om jag skulle utnyttja min äktenskapliga rätt?
-Just precis. -Aldrig i livet.
Äktenskapet skulle vara till för att ge barnen ett bra hem - inget annat.
Jag ger er mitt ord som gentleman.
-Bättre garanti kan man nog få. -Nån bättre garanti har jag inte.
Nå? Är ni med, eller inte?
Okej. Men bara för barnens skull.
Och ju förr ni försvinner från stan desto bättre.
Solen hinner gå upp innan vi är inne.
När vi väl fått tag i guldet, kommer vi att leva som kungar.
-Akta så att inte mulan blir ostyrig. -Oroa dig inte för Clarise.
-Vänta på min signal. -Hoa, så visslar jag.
Nej! När jag drar i repet, halar du upp mig.
Dra och hala... - Den här gången ska vi dra och hala.
Då så.
Stopp. Stanna där.
-Du kommer att väcka nån. -Kom hit...!
Jag ska hjälpa dig. Stanna där.
-Allt väl? -Du skulle ju vänta på min signal.
Just det... Sätt fart!
Kom igen.
Upp!
Upp med dig! Du kan sitta på din bak när vi kommer till Mexiko.
-Vi får inte gå ut när det är mörkt. -Vi måste ju leta.
Vi borde kanske vänta på honom där hemma.
Hej.
Vem pratar du med? - Det var ni som visade oss vägen till gruvan, va?
Japp.
Vi letar efter mr Donovan.
-Varför står ni på tårna? -Det är kul.
Stick.
-Var är er kompis? -Alldeles för nära.
-Hur kom ni dit upp? -Ni borde vara hemma och sova. Stick!
Din otacksamma lopphög!
Hur gjorde ni?
Jag kom hit tidigt för att skriva ut försäkringshandlingarna för guldet.
När jag öppnade, fick jag mitt livs chock!
Mors.
Ni skulle inte ens klara av att stjäla karameller från ett spädbarn.
Den här gången slipper ni inte undan så lätt.
Kliv ur det där fåniga repet, och stå upp.
Ordförande McCoy inleder förhandlingarna.
Ni åtalas bägge två för rånförsök. Är ni skyldiga eller icke skyldiga?
-Icke skyldiga. -Skyldiga!
-Du sa fel. -Domstolen dömer er till hängning.
Plus till böter för mened. - Släpp ut dem, Leonard.
Snyggt jobbat.
-Kom klockan tolv, så hänger vi er. -Tack, herr ordförande.
Man tackar inte nån för nåt sånt!
-Ta med er ett rep. -Jag hämtar det.
Det är det enda vi har, och järnhandeln har ju stängt.
-De kommer nog. -I så fall förtjänar de att hängas.
Jag vill inte ha dem i stan. Ju förr guldet kommer härifrån desto bättre.
Det är många som är ute efter det.
Stillwell... nu har vi suttit här i två dar.
Vi blir inte rikare av att stirra på en bank genom en kikare.
-Är du orolig för sheriffen? -Nej, men medborgargardet.
Det är kanske ett getingbo där nere.
-Vi måste ju stjäla guldet nån gång. -Det ska vi. Var lugn för det.
-Hugger det i benet igen? -Ja. Som alltid när vädret slår om.
Om jag nånsin kommer inom skotthåll för Amos Tucker, är han dödens.
Kan vi få tala med er, Homer?
-Som barberare, eller fredsdomare? -Fredsdomare.
Det blir 25 cent. I väg med er innan ni får böta för lösdriveri.
Rappa på. Vi ses nästa tisdag.
Dusty...är ni beredd att ingå denna förening?
Jag vill bara att barnen ska få ett bra hem.
Ni är det mest omaka par jag nånsin vigt.
Men jag antar att ni blir precis som vilket annat äkta par som helst.
Slå er ner, barn. - Vill ni ha med det här om älska och ära också?
-Det vore nog trevligt trots allt. -Låt oss bara få det överstökat.
-Har ni en ring? -Nej.
Det måste man ha.
Håll i den tills jag säger till.
Tänker ni behålla hattarna på?
Tager ni henne, Donovan?
Ja.
-Tager ni honom, Dusty? -Ja.
Ge ringen till mr Donovan.
Jag förklarar er härmed för äkta makar.
Ni behöver inte kyssa varandra, men ni bör åtminstone skaka hand.
Då så. Jag brukar få två dollar.
Jag betalar tillbaka.
Eftersom ni inte verkar ha några planer, kanske jag får bjuda på nåt?
Har ni nåt emot att hålla ett öga på barnen en stund?
Det är lika bra att jag vänjer mig.
-Vi firar för oss själva. -Varför ska vi göra det?
En komplicerad fråga.
Var det allt? Det blir 4,62. Jag skriver upp det på er.
Ni får ta varsin lakritsstång och varsin geléböna - men bara en.
God morgon. Säden har inte kommit än.
Jag måste köpa stövlar och jackor till barnen.
Nån har köpt sängen, ser jag.
Den är verkligen fin.
-Vem har ni sålt den till? -Donovan.
-Vem? -Mr Donovan. Han köpte den i morse.
Jaså...
Jaså...det gjorde han!
Donovan! Tänker ni komma ut, eller vill ni att jag ska komma in?!
-Har det hänt nåt? -Ja. Nu är det ni som har problem!
"Allt jag vill är att få en chans att resa vidare"?
-Ni tror att ni är smart! Bluffare! -Dusty...
Vänta ett tag...Dusty! Sluta!
-Låt mig få säga ett enda ord! -Ett.
-Dusty... -Ett var det.
"Nåt sånt skulle jag aldrig göra. Ni har mitt ord som gentleman."
Gentleman?!
Nej!
-Upp med er, ynkrygg! -Håll er undan!
-Ge hit den där! -Nej!
Vänta ett tag.
Vänta! Det här är ju absurt.
Vi diskuterar det här när ni tagit ert förnuft tillfånga.
Vi ska diskutera det nu!
-Förlåt, Ralph. -Ni är ju helt hysterisk!
-Vad tar det åt dem? -De har gift sig.
Dusty... jag vet ju inte vad som har hänt!
Så lätt slipper ni inte undan. - Jag bjuder er på en ny, Homer.
-Vad är det som gör er så arg? -Den där stora mässingssängen!
Varför köpte ni den om ni inte hade tänkt utnyttja er äktenskapliga rätt?
-Är det sängen det gäller...? -Ja!
Nu råkar det vara så att jag har köpt sängen till barnen.
De behöver en varm säng när det blir kallt.
Mässingssängen är till pojkarna, och den lilla sängen är till Celia!
Varför sa ni inte det från början, så hade vi sluppit missförstå varandra?
Ursäkta mig, är ni snälla...
Kom, Celia. Det här är inget ställe för en dam.
Sitt ner och håll klaffen, allihop. - Sitt ner, Edgar!
Jag tror inte att vi klarar av att höra fler vittnesmål.
Jag ska nu besluta vem som får barnen, och det beslutet står fast.
Domstolen uppskattar den generositet och den godhet ni alla visat-
-genom er vilja att erbjuda dem ett hem, och att trygga deras tillgångar.
Jag har övervägt det hela, och jag har tagit hänsyn till alla fakta.
Vårdnaden om Bobby, Clovis och Celia Bradley-
-tilldöms herr och fru Donovan.
Det är domstolens beslut, och jag vill inte höra en massa tjafs om det.
Ni tänker auktionera ut mina släktingar, hörde jag.
Det behövs inte, nu när jag är tillbaka.
Tack för att ni tog hand om dem, Donovan.
Min advokat ska förklara allt för er.
-Berätta varför ungarna är mina. -Om domstolen tillåter, så har jag...
Försvinn från stan, och det illa kvickt!
-Lagen säger att... -Ingen behöver läsa lagen för mig!
Ge hit det där.
Okej...de är era. Försvinn härifrån innan vi tar till hårdhandskarna.
Jo då, pastorn...
Diligenskompaniet har aldrig tidigare anförtrotts en så värdefull last.
Är den så värdefull? Jag säger då det... Hur mycket väger klimpen?
161 kilo. Den är inte lika stor som den de hittade i Breckenridge.
Men det är mycket guld. Jag antar att ni har många som vaktar det?
Vi får hit extravakter från Marysville i morgon.
Då hoppar ni över passagerarturen klockan tolv?
-Lugn. Ni talar till Herrens tjänare. -Ja, det ska väl inte vara nån fara.
De forslar bort det så fort banken stänger i morgon klockan fyra.
Men de tar inte den vanliga vägen utan kör över China Grade.
En utmärkt idé.
Jag tror inte de stöter på några problem på den gamla slaggvägen.
-Får jag bjuda pastorn på en drink? -Nej tack, jag dricker inte.
Men det här kan vi se som en allmosa till de fattiga.
Gud välsigne er.
Charlie...jag tycks ha glömt kvar min portmonnä på kontoret...
Varsitt glas till Charlie och mig.
-Hej, Dusty. -Hej.
Skilsmässohandlingar. Domstolen i Marysville fixar det på ett par dar.
Vi måste ha slagit nåt slags rekord. Vad tänker ni göra nu?
Jag ger mig av österut. Jag har kanske bättre tur där.
Dusty...tack för det ni gjorde.
Vi försökte, men det gick inte.
-Adjö, då. -Adjö...
Donovan.
-Ni var en bra far till barnen. -Vi kom bra överens.
Donovan... Förlåt att jag slog er i huvudet med spottkoppen.
Ett logiskt missförstånd. Förlåt att jag ville bjuda er på en sup.
Ett fullständigt logiskt missförstånd.
Det misstaget skulle jag inte göra om.
Inte?
Lycka till, Dusty.
Hur tror du att du ska bli varm när det inte brinner?
Jag brukar sitta här och äta frukost. Kan vi inte tända en liten brasa?
Nej! Vi har stora bekymmer, Amos.
Ger vi oss av in till stan, hänger de oss. Stannar vi här, fryser vi ihjäl.
Hur ska vi göra?
Vi kan be sheriffen om förlåtelse, och lova att aldrig råna fler banker.
-Vi kan lova på hedersord! -Kanske det...
Vi tar väl inte med oss några rep?
Mister?
-Vad vill ni nu, då? -Säg det du, Bobby.
-Vi vill att ni ska få vår guldklimp. -Den som ni försökte stjäla.
-Ni behöver bara få ut den ur banken. -Vill ni att vi ska råna banken igen?
-Vi är redan dömda till döden. -Det är kanske ett trick.
Nej. Mr Wintle vill inte ha oss, han vill bara ha guldet.
Så om ni tar guldet, så ger han sig av igen.
Då kan mr Donovan bjuda oss på äppelknyten.
Ni stjäl inte guldet - ni får det.
-Ni behöver bara hämta det. -Vi hjälper er.
Ursäkta mig ett ögonblick.
-Vad tror du, Theodore? -Ska vi slå oss ihop med ungar?
Ingen behöver få reda på det. Och de har rätt - det är inte stöld.
Ni måste skynda er, för vi ger oss av när banken stänger.
Okej. Kom hit.
Vi behöver dynamit till kassaskåpet, och en vagn att köra guldet på.
-Vi går in genom sidodörren. -Den på höger sida...just det.
-Jag skulle ju fixa en vagn, sa du. -Inte den här!
Snabbare hästar finns inte.
Okej. Vi hinner inte byta den nu.
Håll utkik efter sheriffen.
-Tyvärr. Vi har stängt. -Vad sa...?
Vi har tyvärr stängt för i dag, pastorn...
Öppna kassaskåpet.
Snabba på.
Clovis!
Nån annan rånar banken!
Kom!
Försök inte. In med er.
-Snabba på. - Var kom de ifrån? -De stod och tjuvtittade.
Se till att få dem ur vägen. - Ni är tysta.
Håll ett öga på dem, Hooks.
Har ni sett en vackrare syn?
Den är tung. Vagnen står här utanför.
Vänta. Ta det lugnt.
-Den här jäkla grejen väger ett ton. -Akta hörnet nu... Så där ja.
Rör er inte - det här är ett rån!
-Vi tänker råna banken! -Och vi menar allvar.
-Ni kommer för sent. -Som han sa... - Sa du det?
Vilka är ni?
Nå?!
Mr Stillwell ställde en fråga till dig, Theodore.
-Theodore? -Hej.
Amos!
Är du fortfarande arg på mig för att jag sköt dig i benet?
Skjut inte, är ni snälla. Dynamiten är gammal och lättantändlig.
-Flytta på er, så ni inte är i vägen. -Snabba på.
Få ut ungarna, så vi kan hålla dem under uppsikt.
Ni går före oss till vagnen.
Ett pip från er, och ni får kroppen perforerad.
Sätt igång. Och kom ihåg att le.
Hugg i här, Hooks.
Det är vårt guld, och vi sa att de kunde få det!
Sheriffen kommer! Vi får skjuta oss ut.
-Vad händer? -De stjäl guldet!
-Lyft bort lådan från mina fötter! -Håll i de här.
-De är ute efter guldet! -Jag hämtar gamla Betsy.
-Ge honom en sup. -Jag behöver mer om det ska hjälpa.
Ducka!
Mina knän!
-Gör inte så där igen. -Ner med dig!
Jag sitter på mina sporrar!
Dusty!
Försöker ni ha ihjäl er?! Stå åtminstone inte mitt i gatan!
Lyft in den...skynda er!
Vet nån var Alvin har sin korkskruv?
Ta ungarna. Vi sticker!
Vi struntar i guldet. Vi får vara glada om vi kommer undan.
Vill du verkligen inte ha det, Frank?
-Det är ert. Slösa inte med det. -Jag tänker köpa nya tår.
-Ni får inte ta barnen! -Den här vägen.
-Hästarna är på framsidan. -Liksom halva stan! Kom.
Jag ska aldrig mer råna nån bank.
-Jag kan inte röra mig! -Jag kan gå!
-Min rygg! -Vi måste härifrån!
Jag kan inte! Dynamiten!
Täck mig, Mildred.
-Mr Donovan! -De har tagit Celia.
Lyssna. De har slutat skjuta.
Det finns två till där inne.
Sätt fart på spannet!
Fortare!
-Kysser ni alltid på det där sättet? -Jag har sparat mig.
Dra upp Stillwell, och lås in honom.
Donovan, Dusty... ni kommer att drunkna.
Fast det har de nog inget emot... Bäst vi rider tillbaka till stan.
Guld!
Det är en guldklimp, Nilly!
-Guld! -Riktigt guld!
Försvinn, det här är min inmutning!
Min vackra bank...
Har man en sån tur i poker som ni, så behöver man ingen bank.
Ni kan få jobba i min frisersalong tills den är återuppbyggd.
Banken och stan är ansvariga för allt guld jag förlorat!
Ni får gärna ta hand om de där satungarna!
Mr Donovan! Theodore och Amos var där inne.
Varsågod. Fem tusen för att ni fångade Stillwell.
-Det är ni värd, Donovan. -Och kontraktet på Bensons hus.
Här har vi roulettborden, och kristallkronorna... Alltihop.
Ni måste inte köpa huset. Vi har fler intresserade.
Det är i fint skick.
Det blir nog bra. Jag kan åka in till stan då och då och spela poker.
Ska vi slå vad?
Ett överfall!
-Skulle inte ni sluta med sånt där? -Jo då.
Vi har varit västerns plågoris länge nog, så vi tänker lägga av för gott.
Och... Ja, vi undrar om...
Hoppa upp.
Ska jag bo under samma tak som de där brottslingarna?
Bara tills mr Gould hör av sig.
-Heter hästen nåt? -Lucious.
Lucious, Clarise. Clarise, Lucious...
Så de slog sig ner i huset och livet blev en lek
Nu när Donvan och Dusty gängat sig
Alla kyrklockor klämtade och framtiden var ljus
Det var äppelknyten som förenat dem
Jag är nödig, mr Donovan.